Sunt foarte încântat să mă aflu aici.
Vrem să vă prezentăm ceva cu adevărat deosebit.
În total, iMac și Powerbook,
am vândut peste trei milioane de unități anul acesta.
Gata. Asta-i tot.
Ar mai fi ceva totuși.
Vă voi arăta ceva uluitor.
Ceva ce nimeni din lume n-a văzut încă.
Johnny, eu și o echipă mică
am muncit din greu la un proiect secret.
Se știe că fac asta din când în când.
Dispozitivul pe care urmează să vi-l prezint,
va revoluționa întreaga industrie.
E un dispozitiv de redat muzică.
Bine.
Ajungem și la asta imediat.
Pentru că ceea ce reprezintă e la fel de important cu ceea ce este.
E un instrument... pentru inimă.
Iar când poți atinge inima cuiva,
este infinit.
Dacă spun chiar eu asta, e super demențial.
E un dispozitiv de redare a muzicii.
Sunt o mie de melodii la tine în buzunar.
Vă prezint...
iPod-ul.
Jobs.
Trezește-te, omule! Trezește-te!
M-am trezit.
Steve.
Salut, Daniel. Ce mai faci?
- Și tu citești Fii prezent aici? - Da. Este uluitoare!
Asta citesc și eu acum. Este incredibilă.
E de ultimă generație. Apropo de fii prezent...
Ce-ai făcut aseară? Unde ai fost?
- Am avut de învățat. - Știu, știu.
Nu contest valoarea studiilor superioare,
dar consider că totul derivă pe experiență.
Sistemul poate doar să perpetueze sistemul.
Eu nu vreau să particip la asta. Nici tu n-ar trebui.
Sunt de acord cu tine.
E nevoie de curaj să renunți, cum ai făcut tu.
Ar trebui să faci la fel.
- Adică... - Steven.
Poți veni cu mine o clipă?
- Ne vedem mai târziu. - Sigur.
Mulțumesc. Sper că nu v-am întrerupt.
Cum rămâne cu orele tale?
Nu mai sunt student, Jack.
Ești aici și studiezi.
Mie mi se pare că ești student.
Dacă vrei să plec...
Ce ce mi-aș dori să pleci, Steven?
Mă bucur că ești aici.
Indiferent dacă plătești sau nu.
Mereu cari notebook-ul după tine.
Mi se pare evident că te consideri artist.
De ce nu urmezi un curs de design?
Nu. Îmi place ideea de artă, de frumos.
Dar numai în contextul potrivit.
Nu pentru a face carieră din asta. Nu am talentul necesar.
Nu te interesează electronica? Dar ingineria?
Se extinde piața pentru tehnicieni calificați.
Ce spui de asta?
Nu vreau să cheltui banii părinților
pentru a-mi lua o diplomă care să mă ajute să devin
la fel de ușor de uitat ca un electrician.
Scuză-mă. Diploma a devenit o pierdere de vreme?
Pentru unii. Pentru alții e o validare.
Siguranța locului de muncă.
- Steven... - Ne mai vedem.
Steven. Continuăm altădată.
La ce lucrezi?
La nimic. E tema pentru ora de caligrafie.
E frumoasă.
Profesorul e un fel de călugăr.
Călugăr?
Da. Robert Palladino.
E o adevărată inspirație.
Mă numesc Julie.
Pleci?
Da. Trebuie să plec.
Vrei o doză?
Da.
Da, vreau.
Pot lua două?
- Desigur. - Pentru prietenii mei.
Adică pentru prietenul meu și iubita mea.
E foarte frumos.
Ca o fereastră spre lume.
Cum crezi că e în spațiu?
Este...
dincolo de puterea de înțelegere.
Da.
Cine face un copil,
după care îl aruncă de parcă n-ar însemna nimic?
Te referi la părinții tăi biologici?
Nu, nu, nu, nu, nu.
E ceva negativ. Mă întristează profund.
Regret că viața mea îți tulbură extazul drogurilor.
Nu-i nimic.
Mi-e dor de tine când nu ești prin preajmă.
Te iubesc, Steve.
Și eu te iubesc.
Spațiul... infinita profunzime întunecată.
Cum spunea acel guru?
Timpul nu trebuie irosit.
Ați auzit?
Ce?
Iar începe.
Caligrafia este expresia artistică și vizuală a comunicării.
Garamond, de exemplu.
E un font creat special pentru a face citirea
mai firească.
Computerele sunt create în mod inerent
pentru a vă face viața mai ușoară.
Teoretic, computerele pot face un număr infinit de lucruri.
Nu contează cine ești când te naști.
Contează ce faci cu timpul care îți este dăruit.
Momentul morții tale e stabilit.
Viața e o călătorie către armonie, către desăvârșire.
Fii cât poți de simplu.
Te va uimi cât de ușoară și fericită poate deveni viața ta.
N-am idee ce-o să fac la întoarcerea acasă.
Dar tu?
Ce-o să faci când o să te întorci în The Valley?
Steve!
Steve. Te simți bine?
Nu. Nu, nu. Nu. Încă e alb negru.
Oamenii vor culoare.
- Oamenii vor color. - Și ce dacă?
Hai să facem ceva mai bun.
Nu poate fi color.
Cine spune?
Refuzi să faci absolut orice depășește vag zona ta de confort.
Nu ești șeful meu.
Este evident c-ar trebui să fiu!
Jobs!
Ce faci, Steve?
E un idiot.
Iar jumătate dintre cei de aici habar n-au să proiecteze nimic.
Colegii îți reproșează comportamentul.
- Al meu? - Da.
Și... mirosul tău.
Faci duș, așa cum am vorbit?
M-am încălțat.
Ai spus să mă încalț și m-am încălțat.
Nu așa ne-am înțeles, Steve.
Trebuie să înveți să lucrezi în echipă.
Încerc s-o fac corect, Al.
Știu că încerci.
Atunci lasă-mă.
Auzi, Steve?
Ești bun. Ești foarte bun.
Dar ești nesimțit.
Asta e...
Lasă-mă să termin.
Te vreau aici. Chiar te vreau.
Dar trebuie să existe o schimbare.
- Dă-mi un proiect personal. - Poftim?
Dă-mi un proiect și îl fac singur.
Voi face cel mai bun joc pe care l-ai văzut vreodată.
Vorbești serios?
Bine, Steve.
Am nevoie de cineva care să-mi reprogrameze niște erori de joc.
Dar am un termen limită scurt.
Dacă reușești, îți dăm până la 5.000 de dolari.
- 5.000 de dolari? - Da.
Bine.
Iar în privința problemelor tale personale, cred că am o soluție.
Ce de-a circuite...
Woz? Salut. Sunt Steve.
Mulțumesc că m-ai salvat.
Evident. Suntem prieteni. Prietenii se ajută la nevoie.
Nu pot lucra pentru alții.
Cred că țin la independența mea. Dacă are vreo logică.
E foarte logic.
Regret că ți-am stricat seara de vineri.
Glumești? E grozav!
Aș face-o și pe gratis, pe cuvânt.
Dar de curiozitate, cât o să ne plătească?
700 de dolari.
O mulțime de bani!
La naiba.
E bun. E foarte bun.
Știu.
În patru zile. Tu nu glumești deloc.
Trebuie să-i arăt și lui Nolam, dar e foarte bun.
Woz.
Bună! Bună!
Woz!
Bună! Sunt în sufragerie.
Salut! Am vești bune.
Lasă-mă să ghicesc. Șefilor tăi le-a plăcut jocul video.
La nebunie!
350 de dolari. Nu-i rău.
Nu-i rău? E grozav!
La ce lucrezi?
Scriu glume pentru dispozitivul meu "sună-pentru-o-glumă".
Am niște poante tari cu polonezi, care pot fi spuse, pentru că sunt polonez.
Stai puțin. Spune-mi cum ți se pare asta.
Ești atent? Ești atent?
Ce primește mireasa polonă, lung și greu, în noaptea nunții?
Noul nume de familie.
E hilar.
Prea tare, nu?
Cum se numește o poloneză frumoasă? Norocoasă.
Ce-i aia?
Care?
Aia... o să fie super tare.
E placa de bază a unui computer la care lucrez.
Se conectează la televizor pentru redare.
E ca un fel de echipament? Sau ce vrei să spui?
Păi...
Codul e încă defectuos,
dar teoretic afișează orice lucrezi.
Arată-mi.
Bine, îți arăt.
Nu mă interesează că celor de la HP nu le-a plăcut. Contează.
Da, are potențial.
Ba nu, Sex Pistols avea potențial. Ăsta-i esențialul.
E revoluția industrială.
Fără punți, fără surse principale.
Asta schimbă totul.
Cred că e super fain.
- Bună, Charlene. - Bună.
"Fain"? E profund. Cum de nu mi-ai spus până acum?
Nu știu, lucram pe cont propriu. Era un fel de hobby.
Exact. Exact. Pentru ai tăi. Pentru tine.
Asta îți doreai. Asta ți-a spus instinctul.
Creierul tău mare și evoluat își dorea ceva ce nu există,
așa că l-ai transformat în realitate.
Cum numești sistemul?
Sistem de operare?
- Și îți arată... - Așa l-am denumit.
Da, îți afișează în timp real operațiunile curente.
Poți să vezi la ce lucrezi în timp ce lucrezi.
Bine. Uite.
Nu înțelegi? Asta înseamnă libertate.
Libertatea de a crea, de a face, de a construi
ca artiști, ca indivizi.
Reacționezi exagerat.
Chiar dacă l-ai crea pentru ciudați ca noi, deși mă îndoiesc,
nimeni n-ar cumpăra un computer. Nimeni.
Cum să-și dea seama ce vor dacă nu l-au văzut niciodată?
Ce?
Mergem la Homebrew.
Nu!
Nu le prezint nimic celor de la Homebrew.
Nu le... Nu.
De ce conduc așa încet? Dați-vă din cale! Mișcați-vă!
Îți spun de la bun început c-am mai fost la Homebrew.
Înțeleg de ce calibru sunt cei care vorbesc acolo.
Eu nu sunt unul dintre ei.
- Îți spun că e ceva formidabil! - Nu sunt...
Te vei descurca minunat, Woz.
Steve, vrei să-mi faci favoarea
de a încetini puțin, ca măcar să am senzația
că avem o șansă de-a ajunge vii acolo?
Vreau să ajungem primii ca să le facem primii prezentarea.
Dacă vom face asta,
va trebui să avem și un nume.
- Da, știu. Ceva cu impact. - Ceva...
M-am gândit la asta.
...electric.
Ar trebui să sune... Nu știu.
Ce spui de Enterprise Computers?
Nu.
Fără nume din Star Trek.
Dar Kirk Enterprises?
Altfel jur c-o iau pe arătură.
Bine, bine, bine, bine, bine!
O iau pe arătură.
Doamne, calmează-te! Pe bune.
Bine, fără Star Treck. Doamne.
Trebuie să fie ceva la care oamenii să se raporteze, știi?
Trebuie să fie ceva ce vezi
și-ți spui că trebuie să-l ai.
Apple. ~măr~
Poftim?
- Apple. - Apple, ca fructul?
Fructul creației. Apple. E simplu, dar sofisticat.
Și mai apare și înainte de Atari în cartea de telefon.
Sună mult mai bine decât Phaser Beam Computers.
Poartă numele unui fruct.
Apple. Apple Computer.
Cum rămâne cu Apple Records?
- Apple Records? - Marca formației Beatles.
Și ce, sunt stăpânii cuvântului "apple"?
De ce ai urât mereu formația The Beatles?
Nu urăsc formația The Beatles.
- Ba da. Mereu ai... - Nu urăsc formația The Beatles.
Numai că nu se compară cu Dylan, știi asta.
Mereu faci comparația asta.
Pentru că este evident.
Nu mi se pare corect.
Apple. Serios? Apple?
Dacă ne vine o idee mai bună, schimbăm numele.
Hai să mergem să vedem dacă prinde.
Va afișa simultan până la 192 de locații memorate pe monitor.
Dați-mi voie să vă explic, pentru că e într-adevăr fascinant.
Placa de bază e foarte complexă, mai ales prin comparație
cu alte plăci prezentate aici, incluzând, desigur,
și placa Altair.
După cum observați...
E mult mai mică și mai ieftin de fabricat și construit,
și folosind memoria dinamică RAM, am reușit să...
Am reușit să reducem substanțial dimensiunea plăcii.
Și se conectează la televizor?
Da, da, da, da!
Se va conecta la orice televizor sau un monitor video.
N-aveți nevoie decât de un transformator de frecvență radio
pentru a afișa imaginile de pe microprocesorul vostru
pe dispozitivul periferic de ieșire.
Și va funcționa de la sine.
Va funcționa de la sine. Cred c-ar fi grozav...
Cred că l-am descris detaliat. Vă mulțumesc pentru timpul acordat.
A fost extraordinar. La naiba.
Dificil public.
Bună seara, domnilor. Eu sunt Frank.
Eu sunt Lutz.
Am adus un set redus de instrucțiuni pentru procesorul de calcul.
Scuză-mă. Mă numesc Paul Terrell.
V-am văzut prezentarea.
Și?
Aș vrea să discutăm despre afaceri.
Cu ce vă pot ajuta?
Am un magazin local de componente în Mountainview.
The Byte Shop.
Cumpărați componente?
Da. Vindem tranzistoare, plăci de bază, echipamente de sudură, monitoare.
Pentru diferite hobby-uri.
Cum ar fi Radio Shack?
Nu.
Treci pe la mine să discutăm într-o zi.
Asta e cartea mea de vizită. Sună-mă.
Super.
Mă bucur că te-am cunoscut.
Steve Jobs.
Bine.
Cine era?
Paul Terrell.
Cine?
Despre ce fel de investiție vorbim?
Doamne, Steve. Am spus că sunt interesat, nu că o să cumpăr.
Știu, dar nu ești singurul interesat.
- Serios? Nu sunt singurul? - Nu.
Nu ești.
Interesant.
Mie așa mi s-a părut în seara de la Homebrew.
Crezi că aici am făcut prima oprire?
Am fost prin tot The Valley.
Înseamnă că ai deja un cumpărător.
Am oferte.
Uite, Paul. Al doilea meu nume e Paul. Pe tata îl cheamă Paul.
O mulțime de Paul.
Cred că suntem spirite înrudite.
Amândoi suntem afaceriști care își ascultă instinctul.
Iar instinctul îmi spune să-ți acord ție această șansă.
Ofer 400 de dolari pe mașină, pentru 50 de unități, plătiți la livrare.
400 de dolari pentru 100 de unități, o treime în avans.
Nu negociem.
Ba da.
Bine, îți dau 450 de dolari pe mașină. 450 de dolari.
La livrare, fără avans. Știu că-ți cer enorm, Steve.
Dar îți iei revanșa dacă mi le livrezi.
Când le livrez.
500 de dolari pe transport și batem palma.
Bine. Ai 90 de zile.
Vor fi gata în 60 de zile.
Eu și Daniel nu aveam loc la noi și...
Nu, nu. Mă bucur că m-ai întrebat.
Am putea muta lucrurile, să facem ordine.
Mi-aș putea muta majoritatea uneltelor în magazie.
Poate vă aduc și un evantai pentru când se face cald.
Cum ți se pare?
E grozav, tată.
Da, este. Aici e perfect.
Bun. O să mă bucur să vă văd construind ceva.
Bun. Păstrați curățenia.
În interior și în exterior.
Mulțumim, domnule J.
Avem atelier.
Da, avem.
Cum merge?
Și iată!
Trebuie să fie mai drepte, mai simetrice.
Avem 60 de zile pentru a construi 50 din astea,
iar pe tine te preocupă simetria?
Steve, nimănui nu-i pasă cum arată placa de bază.
- Mie îmi pasă. - Fenomenal.
Am intrat în criză de timp în clipa în care ai făcut promisiunea.
Ai dreptate.
Avem nevoie de ajutor.
Woz.
Avem o problemă.
Trebuie să aflăm ce vom face cu atâția angajați.
- Îl cunoști pe Bill? - Bill.
A trecut mult timp, Woz. Ce mai faci?
Mă bucur să vă văd. Ce mai faceți?
El e prietenul meu, Daniel Kottke.
Am auzit multe despre tine. Ce mai faci?
Kottke? Kottke din India, desigur.
Și eu am auzit multe despre tine.
Nu te atinge de aia.
El e Chris Espinosa. Puștiul din vecini de care-ți spuneam.
Mă bucur să te cunosc, amice. O să fie super tare.
Grozav. Mă bucur că sunteți încântați
de ceea ce facem aici.
Pot vorbi o clipă cu tine?
Da.
Scuză-mă, dar te rog să încetezi. Du-te acolo.
Dați-vă din cale. Mergeți acolo.
Nu ne permitem să plătim trei oameni în acest moment.
Nici pe noi nu ne permitem să ne plătim până nu facem livrarea.
Stai liniștit în privința lui Chris. E un puști. Nu vrea decât să ajute.
Tu ești un puști.
Zâmbiți!
Mulțumesc, mamă.
Ce jenant.
- În regulă. - Așa cum am promis.
Frumoasă placă!
Unde-s restul?
Restul? Astea sunt toate.
Am cerut 50 de computere.
Asta înseamnă inclusiv tastaturi, unități centrale și monitoare.
Nu doar plăcile de bază.
Doar plăcile? Scuză-mă, "doar plăcile"? Astea sunt opere de artă.
Plăcile de bază în sine sunt... Nu face nimeni așa ceva.
Sunt... Cum îndrăznești? Cum îndrăznești?
Colegul meu cred că vrea să spună
că nu întrezăriți posibilitățile.
Acela e un computer șmecher rău.
Nu și pentru cumpărător.
Cumpărătorul tău poate ar trebui să învețe cum să...
Cum să lucreze cu el, nu crezi?
Ascultați-mă, băieți.
Mi-ați promis un computer personal. Asta înseamnă tastatură și monitor.
Asta e o placă de bază.
Sunt convins că e un echipament de pornire foarte bun,
însă omul de rând,
genul de om care nu e inginer
sau într-un club de computere, ca voi,
n-o să știe ce naiba e asta.
Ion din deal nu vrea să-și construiască singur calculatorul.
Vrea să-l cumpere.
Vrea să-l scoată din cutie, să-l bage în priză,
și să-l vadă funcționând.
Steve.
Mă asculți?
Da. Astea sunt plăci de bază.
Și se vor vinde.
Îți promit asta.
Ne-ai văzut prezentarea de la Homebrew.
Știi ce poate face cu componentele adecvate,
pe care, apropo, tot tu le vinzi.
Prezintă-i asta cumpărătorului.
Și vinde componentele separat.
Arată-le tastaturile și monitoarele tale.
Vei rula mai multă marfă așa
și vei face mult mai mulți bani.
M-ai convins.
Bine, Steve.
Voi încerca să le vând.
Dar dacă nu le vând, nu mai fac o altă comandă.
Bine. De acord.
Deși cred c-o să fii foarte interesat de următorul nostru model.
Care-i următorul model?
Despre ce vorbești?
Modelul integrat.
Pot să te ajut cu ceva?
Da. Sunt Rod Holt.
Tehnicianul. Am vorbit la telefon.
Desigur. E Rod.
Mă bucur c-ai putut să treci pe aici.
Bun venit la Apple Computer.
În regulă.
Arată-mi drăcia aia revoluționară.
Apple II.
E primul computer personal integrat.
Și de ce m-ai chemat?
Ne trebuie o sursă de alimentare. Integrată.
Este imposibil, dar nu mă luați în seamă.
Nu sunt decât... inginer.
Ce voltaj are?
40 de volți. Și să fie tăcut.
- Cum naiba să fie tăcut? - Adică silențios.
Nu există așa ceva.
Chestiile astea se înfierbântă. Au nevoie de ventilatoare.
Iar drăciile alea nu sunt silențioase.
Exact de asta avem nevoie de tine.
Să refaci conceptul.
Ce să refac?
Sursa de alimentare. De la zero.
Nu trebuie să aibă ventilator și nu trebuie să se înfierbânte.
Și trebuie să încapă într-o cutie de mărimea asta.
Nu face asta. Te rog, nu...
Orice. Poți să faci ce vrei.
Tariful meu e de 200 de dolari pe zi.
Și dacă voi avea senzația că nu se poate face, plec.
E clar?
E clar.
Vorbim despre viitor.
Lucrăm pe o piață care nici nu există încă.
Ce-a făcut Intel pentru microprocesor,
noi vom face pentru computerul personal.
Cum să nu știi despre ce vorbesc?
Nu, doamnă, dar se conectează la un monitor.
Da, e ca un televizor. Exact.
Nu cred că înțelegeți. Nu e TV, e computer personal.
Bine. Aveți o mașină de scris?
Super. O folosiți? Perfect.
Imaginați-vă că vă cuplați mașina de scris cu televizorul.
Nu. Nu faceți asta. Stați. Stați!
Stați. Domnule, vă rog, nu închideți.
Da, suntem o companie mică acum, dar ne vom...
De unde știți că lucrăm în garajul nostru?
Cine v-a spus asta?
Da. Da.
Mulțumesc pentru timpul acordat.
Da, domnule. Apple Computer.
Apple. Da, fructul.
Cine e?
Nu. Nu. Nu vă cer decât să veniți să ne vizitați.
Vă promit că după prima întâlnire vom bate palma.
În jur de 50.000 de dolari, dacă ar fi să fac o estimare.
Alo?
Ce-au spus?
Ce naiba au oamenii ăștia?
Înțeleg c-au dat roade apelurile.
Ți-aș spune că sper să te îneci, dar acel burrito oricum o să te omoare.
Haide, Steve.
Liniștește-te, omule.
Poftim?
Ești foarte stresat, știi?
Mai relaxează-te și tu. Mai variază.
Să variez? De ce? Să semăn cu voi doi, dobitocilor?
Studiez proiectarea circuitelor integrate, omule.
Chiar?
Fiecare ne aducem aportul.
Serios? Atunci de ce simt brusc că aportul tău e substituibil?
Stai și fumezi de parcă am fi în India. Trezește-te! Nu suntem.
Ce-ai pățit?
- Înainte erai... - Cum? Cum eram?
- Motivat. - Sunt motivat.
Serios? Atunci demonstrează-mi.
E o afacere, Daniel.
Eu nu te pot ajuta dacă nu te ajuți singur.
Eu am dat o sută de telefoane.
Rod muncește ca sclavul.
Puștiul își găsește mereu câte ceva de făcut,
iar treaba lui Woz e mai grea decât greutatea lui.
Mulțumesc.
Și are greutate, nu glumă.
Cu asta m-ai cam jignit.
E adresa corectă?
Apple Computer?
- Da, noi suntem. - Da.
V-ați fi așteptat la altceva?
Nu. Poate o asemănare mai mică cu familia Manson.
- E un început. - Da.
Sunt Mike Markkula.
Steve. Jobs.
Steve. Am auzit o mulțime despre tine.
Ai vorbit cu Don Valentine la telefon.
El și cu mine suntem vechi colegi de branșă.
Investitorul de la Atari.
Da, Valentine. A spus că l-ai sunat de 150 de ori.
Doamne.
Practic m-a implorat să vin să-ți văd echipamentul.
A spus că o va considera o favoare personală.
Mark.
Mike.
Bun venit la Apple Computer.
Mulțumesc. Da, este...
Asta-i tot?
- Da. - Nu.
Nu, suntem în șase magazine pe o zonă extinsă.
Și vom lansa Apple II în aproximativ o lună.
- În câteva luni. - Tot aia-i.
Domnilor, putem merge undeva să discutăm?
Poftim, băieți.
Pentru tine.
Steve e fructarian. Nu mănâncă decât fructe.
Gata, băieți. Vă las cu afacerile voastre.
Mulțumim.
- Mulțumesc, mamă. - Mulțumesc, doamnă J.
Ești cea mai tare!
Da. Unde rămăsesem?
Mă scuzați. Nu mă înțelegeți greșit, dar ce hram purtați?
Colegul meu vrea să știe...
Unde ați fost angajat ultima oară?
La Intel.
Despre ce sumă discutăm?
- Ca investiție? - De asta ați venit.
Introducerile nu sunt punctul forte al lui Steve.
Nu-i așa?
Da, păi...
Căutam ceva în care să-mi înfig dinții.
Steve, sunt dispus să risc.
Cu siguranță vă calificați pentru asta.
Însă văd riscul deghizat ca pe o promisiune.
Mi-ai făcut această promisiune. Am văzut-o în privirea ta.
Cunosc acea privire, pentru că am avut-o și eu.
Îmi spune că ai ceva colosal.
Da. Bine. La subiect.
Cred c-am putea începe cu 90.000
și vedem ce mai urmează.
Scuzați-mă, vreți să repetați?
Scuzați-mă.
90.000 de dolari nu sunt de ajuns.
Stai puțin. Steve, o clipă.
Nu mai văd pe nimeni venind în garajul vostru cu un cec.
Nu, nu.
90.000 sunt suficienți pentru noi.
Dar nu cred că sunt suficienți pentru voi.
Acceptăm investiția de 90.000 de dolari.
La o evaluare de 300.000 de dolari.
Dar vreau să fie deschis și un cont de 250.000 de dolari
cu o dobândă de 10% care va fi rambursată integral
imediat ce vom scoate profit.
Bine.
Voiam să spun... bine!
Da.
Primul lucru pe care trebuie să-l faceți
e să vă înființați o firmă, să vă putea apăra interesele ca patroni.
Desigur, asta dacă mă primiți la bord.
Mulțumim frumos, domnule Markkula.
Cu plăcere. Mike. Da.
- Ce faci? - Da, pune-o acolo.
- Bill. - Bill?
- Fernandez. - Da.
- Mulțumim, Mike. - Da.
Steve. În cinstea ta, amice.
Mă asculți măcar?
Sunt însărcinată.
Steve, trebuie să vorbești cu mine.
E și responsabilitatea ta.
Să nu îndrăznești să dai vina pe mine.
Nu fac asta.
Am avut amândoi momentele noastre de...
Ce? Despre ce naiba vorbești?
Tu.
Când am fost în India, ai umblat cu... știi tu.
Steve, ești nebun? Nu poți lăsa totul pe umerii mei.
Nu-mi poți face asta acum. Nu acum.
Regret că nu face parte din planul tău.
Îmi pare rău că ai o problemă.
Dar nu mi se întâmplă mie.
- Dar e copilul tău... - Nu!
Ieși afară din casa mea.
- Poftim? - Acum!
Doamne, iar începe.
E totul în regulă aici?
Steven m-a dat afară.
Nu vrea să aibă nicio legătură cu mine.
Poate așa e mai bine.
Nu meriți să fii tratată cum se poartă el cu tine.
Sunt însărcinată, Daniel.
Poftim? Ești...
El spune că nu-i al lui, dar eu niciodată n-aș...
Cu ce am greșit?
N-ai greșit cu nimic.
E vorba de Steve.
Așa e el.
S-a schimbat.
Se cablează la televizor.
Da.
Ce spui, J? Ești pregătit?
Doamnelor și domnilor, mă numesc Steve Jobs.
Când am înființat această companie,
aveam un singur scop în minte.
Să fac ceva ce nimeni nu credea că este posibil.
Să aduc forța și frumusețea
celei mai avansate tehnologii din lume
în mâinile și casele oamenilor ca noi.
Vă promit că după ziua de azi,
nu vă veți mai privi computerele la fel.
Sunt mândru să vă prezint, dumneavoastră și lumii întregi,
viitorul computerului personal.
Revoluționarul Apple II.
Trebuie s-o luăm de la capăt. Trebuie să fie intuitiv.
Precognitiv. Vreau să știe ce vrei să faci
înainte să-ți dai seama că vrei să faci acel lucru.
Stai, încă vorbim despre solicitarea comenzii?
Bill, vorbim despre tot. Despre întregul concept.
Lisa. Băieți, e viitorul. Vă spun de acum.
Lisa va face în următorii 10 ani
ce-a făcut Apple II în ultimii trei.
Vă spun asta de acum.
Știți de ce lumea își cumpără un Apple?
De ce cumpără un Apple și nu computerul concurenței?
Pentru că e de bravadă.
Înseamnă statut social.
Ba nu, știți ceva? E și mai mult de-atât.
E valută socială.
Am ridicat ștacheta.
Și dacă vrem să rămânem la înălțime, trebuie să riscăm totul.
Marii artiști ca Dylan, Picasso, Newton, au riscat să dea greș.
Dacă vrem să devenim colosali, trebuie să riscăm și noi.
Cu bara de comenzi?
Cu tot.
Începând de la detalii.
Sunt peste 20 de funcții diferite,
corelate cu o singură variație de bara de comandă,
care, apropo, durează săptămâni să fie programate.
Nu facem ceva ce IMB nu face deja.
Aș prefera să pariez pe viziunea noastră
decât să fac un produs duplicat.
Trebuie să facem detaliile de neuitat.
Să începem cu ceva simplu. Lisa Write.
Ce se întâmplă dacă accesez unul dintre aceste tab-uri?
Ai un meniu desfășurat, apoi preferințe
și opțiuni de pagină.
Bine. Exact.
Ce tab trebuie să accesez pentru a alege font-uri diferite?
Câte font-uri personalizate are LisaWrite?
Despre asta voiam să-ți vorbesc și eu, Steve.
De luni de zile întreb de font-uri.
Însă noi discutăm doar conceptual.
Scuză-mă, dar font-urile nu sunt o chestiune urgentă în acest moment.
Totul este urgent.
Dacă vrem să transformăm viziunea pentru Lisa în realitate,
trebuie să-i alocăm timpul necesar pentru a face ceva extraordinar.
Da, dar avem o ședință importantă despre software,
și scuză-mă, dar adăugarea font-urilor drăguțe, n-o să schimbe asta.
Deci, Bill?
Dacă nu ne împărtășești entuziasmul
și nu-ți pasă de viziunea acestei companii...
Nu, nu, nu, nu. Numai că nu înțeleg...
- Ieși afară. - Poftim?
- Ia-ți boarfele și cară-te. - Ce? Stai...
- Ai terminat. - Ce? Tu...
Ce, o să mă concediezi?
Nu!
Te-am concediat deja!
De ce mai ești aici?
Steve, era cel mai bun programator din departamentul nostru.
E cel mai bun programator căruia nu-i pasă de viziunea noastră.
Bine. Uite, știu că nu se cuvine să spun eu asta, dar...
Atunci taci naibii din gură, Bill!
Da.
Îmi cer scuze că vă întrerupe, domnule Jobs,
dar a venit avocatul dumneavoastră pentru întâlnirea de ora 8:00.
Bine.
Vreau să văd mostre după-amiază.
Am reușit cumva să proiectăm un procesor de cuvinte care nu are font-uri.
Nu se mai poate întâmpla așa ceva.
Reparați-l!
De la 2:00 la 3:00. Te așteaptă întâlnirea de ora 10:00.
Steve. Steve, salut.
Daniel. Salut.
Putem sta de vorbă o clipă?
Credeam c-am reprogramat.
Durează doar o clipă.
Așa spun toți.
Steve.
Bine.
N-am programat nimic la amiază. Ne întâlnim la Good Earth la prânz.
- Bine. Super. - Bine.
La ce lucrezi zilele astea?
Păi...
În principal facem reparații la Apple II Plus.
Corect.
Vreau să semnezi asta.
Îți păstrează în mod legal dreptul de vizită.
Nu-l vreau. Lisa Brennan nu e copilul meu.
Instanța nu e de acord.
Chris-Ann e nebună. E imposibil. Cel puțin improbabil.
Știai că dacă accepți
testul de paternitate, s-ar fi putut demonstra că ești tatăl.
Sunt 24 de milioane de oameni în California.
Testul are o marjă de eroare de 5%.
Înseamnă că 1,2 milioane pot fi tatăl acelui copil.
Nu sunt eu.
Nu trebuie să mă convingi. Dar trebuie să le semnezi.
Domnișoara Brennan are dreptul la pensie alimentară
indiferent dacă le semnezi sau nu.
Chiar vrei să renunți la dreptul de a-ți vedea...
De a-i vedea copilul pe viitor?
N-am timp.
Nu acum.
Steven, ca tată, te implor să semnezi actele.
Indiferent dacă o consideri sau nu pe Lisa fiica ta.
Nu riști nimic dacă semnezi.
Dar vei regreta dacă n-o faci.
Frederick Rodney Holt a făcut recent
o achiziționare suplimentară preferențială
de 106.656 acțiuni, cu 19 cenți acțiunea.
Bun, și pentru a fi clar, această nouă achiziție
nu-i afectează dreptul domnului Holt
la stocul inițial.
Nu, deloc. Steve?
Nu, nu, nu. Rod primește ce i se cuvine.
Daniel Kottke,
inginer tehnic, angajat fondator. La ultima noastră întâlnire,
nu cred că am fost de acord
asupra dreptului domnului Kottke la stocul inițial.
Sincer să fiu, să-l recompensăm pe Daniel
cu același număr de acțiuni ca și pe Rod,
mi se pare puțin nedrept. Nu-i așa?
Da. Daniel nu primește nimic.
Nimic?
Nu crezi c-ar trebui
să analizezi o clipă ceea ce faci?
Am analizat deja. Daniel nu primește nimic.
Da, domnule.
S-a notat.
Ce e?
Orice tehnician mediocru i-ar putea face treaba.
L-am hrănit ani de zile. Nu e ceva personal.
Nu-mi vinde gogoși, Steve. Bineînțeles că e personal.
Abia reușește să-și facă treaba.
Dacă-i dăm lui Daniel dividende preferențiale
și un inginer de 10 ori mai talentat decât el nu primește nimic,
ce-o să se întâmple?
Atunci trage linie aici și acum.
Despre ce vorbești? Conducerea sau...
Conducerea și inginerii.
Da, asta înseamnă...
Știu ce înseamnă, Mike.
Mulțumesc.
- Nu, el e... - Eu nu...
Bine atunci. Continuăm?
Putem presupune că Bill Fernandez,
Randy Wiggington
și Chris Espinosa
nu vor primi
niciun dividend?
Bei o bere?
Mâine e o zi importantă pentru tine.
Pentru noi.
Mike mi-a spus ce s-a întâmplat cu Bill, Dan și Chris.
Steve...
De ce ai făcut asta?
Compania a devenit prea mare pentru ei.
Ei nu fac parte din conducere. Nu sunt lideri de proiect.
Nu e de datoria mea să fiu amabil cu oamenii.
Datoria mea e să-i fac să fie mai buni.
Ei nu merită.
Atunci cine naiba merită?
Știi cum funcționează compania asta?
Vrei să știi?
Aș fi încântat să-ți explic, dacă vrei să afli.
Știi de ce am înființat această companie cu tine?
De ce am renunțat la siguranța oferită de HP pentru asta?
Mă-ndoiesc că știi. N-ai întrebat niciodată.
Am plecat pentru că asta era specialitatea mea.
Iar vouă vi se părea super.
Voiam să fiu unul dintre voi.
Și dintre toți cei pe care îi cunoșteam, tu erai cel mai tare.
Erai inteligent și foarte abil.
Era șansa mea de a face ceea ce-mi plăcea.
Și s-o fac de plăcere.
Asta-i tot. Asta-i tot ce mi-am dorit.
Credeam că îți dorești același lucru.
S-a întâmplat ceva cu tine, Steve.
Sunt adult, Woz.
Ba nu. Nu, nu ești.
Și acum să trecem la noutăți în afaceri.
Apple Incorporated ajunge din nou pe prima pagină.
Pe Wall Street, titanul tehnologic Apple,
s-a deschis publicului azi dimineață, cu o dobândă de piață incredibilă,
dat fiind că 4,6 milioane de acțiuni din prima sa vânzare publică
s-au vândut într-o oră de la deschidere.
Directorii executivi de pe Wall Street au prevăzut marea lovitură
a expansiunii companiei tehnologice,
însă acum, experții spun că "Ziua Apple"
a depășit cele mai îndrăznețe așteptări ale pieței.
A fost cea mai copleșitoare...
Uitați-l că vine!
Da. Da. Fantastic.
Da, ai reușit.
Să-i ajutăm să-și ruleze marfa.
Salut, amice.
Mulțumesc.
Lucrăm ca de obicei, băieți.
Avem treabă de făcut, oameni buni.
- Mulțumesc. - Am niște idei simpatice.
Pentru mine asta-i tot, Bill. Ne vedem când ne întâlnim.
Plec de aici.
Te sun mai târziu.
Bine.
Bună. Poți, te rog, să-i spui domnului Markkula că am venit? Mulțumesc.
Da, domnule Rock.
Domnilor.
Mike. Te rog.
Ia loc.
Trebuie să discutăm ceva și nu cred c-o să-ți placă.
E vorba de Steve.
Risipește banii companiei
pe fantezii care chiar nu sunt posibile pe computerul Lisa.
Da, dar Steve a realizat imposibilul
de când compania aceasta se afla într-un garaj.
Mike, ador tot ce reprezintă Steve. Știi asta.
Dar e ca un copil într-o cofetărie, căruia i-am dat noi cheile.
Da, dar e cofetăria lui.
N-o să mai vedeți niciodată un computer personal
la care tastatura să fie atașată de monitor.
Mike, e o problemă.
Cea mai mare problemă e că ridiculizează IBM-ul.
Jobs a dat un anunț mare cât pagina în The Wall Street Journal
în care ironiza cea mai mare companie de computere din lume.
"Felicitări pentru primul vostru computer personal."
Vrea să le declare război celor de la IBM!
Cunosc anunțul acela.
Atunci fă ceva în privința lui!
Arthur, știi că are dreptate.
Acum trei ani, IBM-ul nu era deloc interesat de computerul personal,
și uită-te la ei acum.
Ne-au imitat. Gândește-te la asta.
Ne-am gândit, Mike.
Regret, dar părerea consiliului e unanimă.
Steve nu se va mai implica în dezvoltarea computerului Lisa. Punct.
Ce înseamnă asta, Arthur? Ne jucăm de-a puterea?
Ne-ați sprijinit timp de 18 luni.
Acum vreți să-l excludeți pe Jobs din propria lui echipă?
Nu vreau așa ceva, Mike.
Dar încearcă să privești lucrurile din perspectiva acționarilor.
Steve e genial.
- E genial. - Da, e genial.
Dar e o bombă cu ceas.
Și e de datoria noastră să-l dezamorsăm.
Ocupă-te tu de asta.
Mă doare-n cot de părerea consiliului.
E vorba de timpul pe care îl acorzi, de perfecționismul tău.
Ei văd pierderi de milioane înainte să-l pui în vânzare măcar.
Ei nu văd imaginea de ansamblu.
Exact. Acționarii nu văd mai departe de lungul nasului.
Nu-i preocupă decât clipa de față.
Și și-a pus și consiliul ochelari de cal.
Dacă ar vedea cei din consiliu, i-ar liniști,
și te-ar vedea cum te văd eu.
Așa cum te văd angajații tăi.
Lisa e proiectul meu.
Al meu.
Vor să mi-l ia?
Tu îi lași să mi-l ia.
Pe naiba, Steve. Știi că nu-i adevărat.
La naiba.
Tot mai multe Apple H ajung la tot mai multe persoane,
în mai multe școli decât orice alt computer.
Totul, de la lecții de alfabet pentru preșcolari,
la programe de știință pentru absolvenți.
Indiferent ce vrea să devină Brian,
un computer personal Apple
îl poate ajuta să reușească.
Apple II. Nu se poate preconiza cât de departe te va duce.
Dragă tată, pot veni să te vizitez în curând?
Cu drag, Lisa.
N-are nicio logică.
N-ați văzut la fel de multe crime ca mine, domnule Cross.
Prefer să-mi dea un judecător lucrările pe care să le fac.
Chiar aici, în izolare.
De ce?
Să te poți pedepsi singur. N-ai cum să scapi de asta.
Bună ziua. Sunt Gabe Kaplan.
Acceptă provocarea Pepsi. Lasă-ți gustul să hotărască.
Așa-i, băieți? Vreau să-mi spuneți
pe care l-ați ales. Pepsi Cola.
- Da. - Bună, Steve. Sunt Mike.
Bună.
Cred că ți-am găsit un proiect.
E genul de proiect contestat al celor de la cercetare și dezvoltare,
dar e un proiect pe care l-ai aprobat personal cândva.
Ce-ar fi să-l analizezi puțin?
Deci asta-i echipa Macintosh.
Da.
Iisuse.
Ba nu. E doar Steve.
Mă bucur să te văd, Steve.
Bill Atkinson. Mă bucur să văd că au jucători de prim rang aici.
Trezește-te.
Bună, Steve Jobs.
Cum te cheamă?
Burr... Burrell Smith.
Scuze pentru dezordine.
Suntem o adunătură de netrebnici.
Nu-i nimic. Îmi plac netrebnicii.
Da.
Cine e liderul de proiect?
Jef Raskin...
Nu știu unde e.
Jef Raskin.
Bine. Vorbesc eu cu el. Preiau conducerea de acum.
Scuză-mă, preiei conducerea asupra întregului proiect Macintosh?
- Da. - Super.
Unde-i echipa de design?
Echipa?
Arată-mi ce-ați făcut până acum.
Evident, ușurința folosirii are un rol important.
Încercăm să realizăm o interfață simplificată,
orientată cu adevărat către utilizatorul novice.
Numai că ne-am cam blocat la interfață și sincer să fiu...
Rezultatul a fost...
- O porcărie. - Da.
Ce are sub carcasă?
Chestii standard, super șmechere.
Memorie de 64 MB.
Afișare grafică de 256, ca la Motorola 6809.
Vom folosi procesorul de 68.000.
Amice, acela e procesorul computerului Lisa.
Corect, "amice".
Nu mă interesează ce buget aveți. Aduceți-mi procesorul lor.
S-a făcut.
Salut, Steve.
Ce mai faci, omule?
Chris, a trecut...
Da.
- Lucrezi la Macintosh? - Da.
Bun.
Bun, o să fie distractiv.
Bine. Să revenim la ce spuneai mai devreme.
Chestia asta e pentru omul de rând. Corect?
El e clientul nostru.
Profesorul de școală.
Gunoierul.
Copilul, bunicuța din Nebraska. Corect?
Deci trebuie să-l facem simplu.
Trebuie să meargă ca un...
Ca un aparat.
Salut, Jef.
A venit Steve Jobs.
Cum tu nu erai de găsit...
Unii lideri de proiect au avut o întâlnire cu cei de la Motorola.
Tu ce faci aici de fapt?
Am venit să ajut la construirea unui Macintosh.
Nu știu cât e de practic pentru noi.
Încercăm să evităm ca proiectul acesta
să devină un alt dezastru absolut.
Bine, Jef.
Mi-ai captat atenția.
Uite ce e, Steve.
N-ai vrut să te implici când a fost demarat proiectul,
dar nu m-a deranjat asta.
Voiam ca tu să semnezi cecurile.
Implică-te, dar nu transforma Macintosh
într-o modalitate prin care să te răzbuni.
Toată lumea a aflat că te-ai certat cu echipa Lisa.
Crede-mă când îți spun că ne descurcăm.
Bine, Jef.
Hai să clarificăm câteva lucruri.
Nu ne descurcăm.
Nu acceptăm lucrurile așa cum sunt
și nu oprim inovarea.
Mașinăriei tale îi lipsește forța.
Iar mica ta interfață mai trebuie lucrată.
Am venit să vă ajut.
Nu încerc să-ți iau proiectul Macintosh.
Vreau să faci parte din această echipă.
Dar ori urci la bord, ori ieși naibii de aici.
Gata. Avem multe de făcut. Să trecem la treabă.
Bill, vino cu mine.
Bine. Unde mergem?
Să recrutăm.
La naiba.
- Salut, Steve. - Îmi ții astea puțin?
- Da. - Mulțumesc.
Ce se întâmplă? Ce vrei să faci?
- Steve! - Faci parte din echipa Macintosh acum.
Ce? Steve. Ce înseamnă Macintosh?
Andy Hertzfeld.
Ești bun?
Vreau doar oameni buni în echipa Macintosh
și nu sunt sigur dacă ești suficient de bun.
Poftim?
Bill Atkinson spune că ești bun.
Da. Cred că sunt destul de bun.
Ești creativ?
Cred că da.
Bun venit în echipa Macintosh.
M-am săturat să te tot salvez, puștiule.
Îți place să mă salvezi.
Vreau să am propria mea echipă de ingineri.
Poți să ți-i alegi singur.
Și nu mai lucrez sub amenințarea
porcăriei tale ridicole de termen limită.
E ca și cum i-ai cere ei o întâlnire.
Și asta îmi doresc.
Gata.
Serios, Steve.
Ce înseamnă asta, Steve? E o evaluare a performanțelor?
Cum merge treaba cu IIE?
Merge bine. Foarte bine.
Mori de plictiseală, așa-i?
Da. Da, așa-i.
Vrei să vii să lucrezi cu mine în echipa Mac?
Vrei să mă recrutezi pentru echipa Mac, nu?
Bine, accept.
Trebuie să ai o problemă de rezolvat.
O eroare de corectat.
Și trebuie să fie ceva care te pasionează,
altfel nu ești perseverent pentru a termina.
Nu vreau să te aud spunând că nu-l poți face mai rapid.
O să-l cumpere milioane de oameni.
Nu putem să ne uităm la concurență
și să spunem că noi putem face mai bine.
Trebuie să privim concurența și să spunem că vom face altfel.
Avem oportunitatea de a construi un aparat revoluționar.
În viață ai ocazia să faci o mulțime de lucruri.
Iar în acest moment noi am ales să facem asta.
Haideți să-l facem excepțional.
Este excepțional.
Ba nu.
Este de-un excepțional demențial.
Trebuie să încercăm să-i mărim memoria dacă se poate.
Încă ne putem încadra în termenul limită.
Aruncați o privire.
Acest mic proiect secundar Macintosh a scăpat de sub control, Steve.
A întrecut orice măsură.
Întâi ai creat o monstruozitate de 10.000 de dolari cu Lisa,
iar acum ai investit milioane
în ceva ce trebuia să fie o diversiune minoră.
Ai depășit mai multe date de expediere,
iar între timp, IBM trimite pe bandă rulantă.
Steve...
Oamenii nu folosesc computerele așa cum crezi tu.
Cum crezi că o să comercializăm computerul Macintosh?
Nu-l comercializăm.
Găsiți-mi 5 candidați pentru funcția de director executiv.
Mă lăsați să-i aleg eu.
Propun să alegem pe cineva care a mai lucrat în marketing
pentru a ne ajuta să vindem ceva ce nu s-a mai vândut.
Deși mi-ar plăcea să-mi conduc propria companie,
Mike m-a ajutat să înțeleg că nu mă considerați pregătit.
Da, pentru că nu ești.
Bine.
Îl vreau pe John Sculley.
John Sculley?
Președintele de la Pepsi Cola.
Tipul cu Provocarea Pepsi.
Este inteligent, e un geniu în marketing
Și va face orice este necesar pentru a reuși.
Steve, Sculley e greu de convins.
Cred că el e cel mai dificil de convins de pe lista noastră.
Ce naiba te face să crezi că poți să-l convingi?
De ce ar pleca de la compania Pepsi?
Nimeni nu-și amintește de cel mai bun comerciant de sucuri din lume.
Am nevoie de cineva de încredere.
Puteți realiza un produs excepțional.
Dar trebuie să convingeți lumea
că vindeți ceva mai mult decât excepțional.
Noi nu vindem computere. Vindem ceea ce pot ei realiza
cu ajutorul unui computer.
Un instrument pentru minte.
Iar asta, doamnelor și domnilor,
e ceva infinit.
Pentru că oamenii nu vor înceta să creadă
că pot obține mai mult din ceva,
indiferent că e vorba de serviciul, căsnicia, banii,
sau viața lor.
Asta trebuie să faceți cu Mac.
E vorba de încrederea în infinit.
În imposibil.
Încrederea că indiferent ce visezi, poți obține.
Iar Mac te va ajuta să reușești.
Acum două luni, când Steve m-a vizitat în Manhattan,
mi-a adresat o întrebare foarte importantă. A spus:
"Vrei să vinzi apă îndulcită pentru tot restul vieții tale
sau vii cu mine să schimbăm lumea?"
Ei bine...
Am venit. Mulțumesc.
Suntem în anul 1984.
Se pare că IBM vrea să acapareze tot.
Apple e perceput ca fiind singura speranță
care poate rivaliza cu IBM la același nivel.
Big Blue va reuși să domine întreaga industrie a computerelor?
Nu!
Întreaga eră informatică?
Nu!
A avut dreptate George Orwell în reclama din 1984?
Nu!
Astăzi sărbătorim prima
aniversare glorioasă a Directivelor de Purificare Informațională.
Pentru prima oară în întreaga istorie,
o grădină a ideologiei pure,
în care fiecare muncitor poate înflori,
e protejată împotriva dăunătorilor.
Dușmanii noștri își vor răci gura de pomană.
Pentru prima oară în istorie.
Vom triumfa.
Pe 24 ianuarie, Apple Computer va prezenta computerul Macintosh
și veți vedea de ce anul 1984 nu va semăna cu 1984.
Bună treabă.
Ce reacție, nu? Nu-mi vine să cred.
E o revoluție. O revoluție.
Chestia aia schimbă jocul.
Te-ai întrecut pe tine însuți, Steve.
Ce-ar fi să mă suni?
- Poate cinăm împreună. - Da.
- Bine. - Mi-ar plăcea.
- Steve. - Arthur.
Ai făcut o treabă bună.
Mulțumesc.
Steve, vrem să știi că avem încredere în tine.
Sper că știi asta.
Mulțumesc, Arthur.
Hei.
Ce-a fost asta?
Ce anume?
Rock. Tocmai a...
A spus ceva. "Credem în tine".
Ce se întâmplă?
E vorba de Macintosh.
Am verificat cifrele
în 100 de moduri diferite, de 100 de ori...
- Comercializați Macintosh. - Da,
Dacă-l păstrăm așa cum e, vom pierde bani până la data lansării.
Veți taxa cumpărătorul.
Nu putem risca să ni se aplatizeze profitul.
Nu.
Nu putem câștiga pe ambele părți.
Tu ai insistat să ai cel mai costisitor hardware.
Inițial, Mac-ul era mult mai ieftin.
Jef Raskin a creat o cutie de 1.000 de dolari.
Eu am făcut-o excepțională.
Dacă vrei să rămână profitabilă compania...
A cui a fost ideea?
E o decizie colectivă.
A cui a fost ideea?
A mea. Nu a lui Michael, nu a consiliului. A fost ideea mea.
Noi nu facem asta, John. IBM face porcării din astea.
- Steve... - Nu Apple. Nu eu.
Nu mă transforma în personajul negativ,
pentru că mă preocupă interesul companiei noastre.
Steve.
Unele lucruri trebuie să se schimbe.
Dacă vei continua pe drumul acesta,
n-o să mai reușesc să te apăr.
Te-au convins.
Cine?
De unde o ai?
A sosit ieri. Evident, e versiunea semi-finală, dar e...
Dar e excesiv de scumpă.
Fă-mi legătura cu Bill Gates.
Dă-mi voie să-ți explic clar, Bill.
Ca atunci când voi termina, să mai poți vedea
prin lentilele alea groase de infractor psihopat lipsit de imaginație.
Mi-ai furat software-ul și pot demonstra asta în instanță.
O să te dau în judecată pentru toți banii câștigați vreodată.
Misiunea vieții mele va fi ca niciodată,
absolut niciodată,
să nu mai faci vreun dolar din care să nu dețin 90 de cenți.
Presupun că sunteți la fel de iritați ca mine
și prea consternați pentru a articula două vorbe.
Domnul Jobs ne-a promis un milion de unități.
Încă trebuie să obținem un sfert.
Ceva trebuie să se schimbe.
Cu două proiecte ratate, cercetarea și dezvoltarea supra-extinsă
și fiascoul cu Microsoft,
vom experimenta prima pierdere trimestrială din istoria companiei.
IBM ne-a bătut pe piață doi ani
cu un produs mai bun și vânzări mai bune.
Macintosh nici măcar jucărie nu e. E o glumă.
IBM a trecut acum la platforme mici.
Asta trebuie să facem și noi.
Ce vrei să spui, Arthur?
Domnilor, cred că e timpul să reconsiderăm
viabilitatea computerului personal.
Steve, ai ceva de spus?
Ce-ai vrea să spun, Arthur?
Tu ai crescut prețul.
Nu da vina pe mine.
Nu prețul e problema, Steve, ci produsul.
Ai supraevaluat Mac-ul.
Le-ai spus oamenilor să aștepte. Ai vândut viitorul computerului Macintosh.
Și, în consecință, am pierdut doi ani de vânzări.
Nu e vina mea.
Cu siguranță e vina cuiva.
Nu mă sprijină nimeni.
Mie îmi reduceți resursele,
dar investiți milioane în Apple II.
Știi de ce încă investim milioane în Apple II?
Pentru că se vinde. Înseamnă 70% din profitul nostru. Mac ce face?
Mi-am exprimat foarte clar punctul de vedere.
Dacă vreți să înghițiți în continuare praful celor de la IBM, nu vă pot opri.
Dar n-o să-mi asum răspunderea pentru eșecul unui măscărici.
Bine. E o nebunie, Steve.
Nu. Nu, nu. La cine te referi, Steve?
Nu știu, Arthur.
Spune-mi tu.
John, ești neobișnuit de tăcut.
Da. Îmi pare rău.
Cred că nu-mi găsesc cuvintele.
Șeful de marketing. Geniul campaniei Pepsi.
Nu-și găsește cuvintele.
El e de vină, nu Mac.
Dar costurile acestei proceduri...
Prețul de pe etichetă e 10.000 de dolari. Prețul acela...
E împotriva lui, nu împotriva computerului Mac.
Ce ironie, nu?
Tu îl alegeai pe Dylan, eu alegeam formația The Beatles.
Pare foarte demult.
Ce faci aici?
Și eu mă bucur să te văd, Steve.
Sunt puțin cam ocupat.
Te superi dacă vorbim mai târziu?
Da. Da, da. Durează numai o clipă.
Eu...
Plec, Steve.
Bine.
Nu. Nu, Steve.
Plec de la Apple.
Definitiv. De fapt, am plecat deja. Numai că...
M-am gândit să mă întorc să-ți spun.
De ce?
Știam amândoi c-o să se întâmple asta. Nici măcar...
Nici nu-mi amintesc când am vorbit ultima oară.
Ce vrei de la mine?
Nu toată lumea are o ordine de zi, Steve.
Așa-i.
Încă îmi amintesc de vremurile când eram mai mici,
în garajul tatălui tău.
Nu ne doream decât
să creăm jucării mișto pentru cei ca noi. Ții minte?
Da.
Pentru tine nu mai e vorba despre ceilalți.
Nu, e vorba despre produs.
Și cel mai grav e că...
E vorba despre tine.
Lumea ta începe și se termină cu tine, Steve.
Și e foarte mică. E foarte trist.
Și sigur e o lume foarte solitară.
Știu c-o să spui
că produsul și persoana
trebuie conectate și așa mai departe,
dar n-o să fie niciodată așa cum crezi tu.
Chiar nu.
Cel puțin nu pentru o perioadă lungă de timp.
Nu știu ce crezi tu că se întâmplă, Steve, dar eu știu.
?i nu se termină bine pentru tine.
Dar n-o să...
N-o să rămân să văd asta.
A fost o călătorie.
Și vreau să știi că...
îmi place ce-am realizat.
Bună. Ați sunat la John Sculley. Vă rog să lăsați un mesaj.
Salut, John. Sunt Steve.
Voiam să...
Noi doi încă suntem asociați, John.
Suntem implicați amândoi în asta.
?i eu...
Ai putea să mă suni? Ar fi minunat.
Salut, Mike. Sunt Steve.
Vrei să mă suni?
Te rog.
John, trebuie să preiei conducerea.
Ai idee cât de aproape sunt acționarii noștri de a intra în panică?
Ai idee ce implică inactivitatea ta?
E în joc întreaga companie, nu doar locul tău de muncă.
I-ar putea distruge pe toți.
Știu, Arthur, dar tot mai cred că putem salva situația.
Nu putem salva nimic.
Mă-ndoiesc...
Steve.
Mike.
John.
Steve.
Arthur.
Ce naiba cauți aici așa devreme?
Te-aș putea întreba același lucru.
E mai bine așa.
Steve, ce-ar fi să ni te alături de data asta? Ia loc.
De data asta?
Steve, ia loc.
John?
- Arthur, nu vreau. - Ba da.
Vrei. Spune.
Spune-i ce mi-ai spus și mie.
Îmi este extrem de dificil să-mi fac meseria
când cel mai mare obstacol din calea mea
e umbra aruncată peste tot ce încerc să fac.
Ce-ai spus?
Steve...
Ești dușmanul tău cel mai cumplit.
Și al acestei companii.
Situația asta... este incredibilă.
Cine te crezi?
Sunt directorul executiv de la Apple Computer.
Când te-am angajat pe tine
am făcut greșeala vieții mele.
Steve, nu trebuie să fie așa.
Gata. S-a făcut.
Nu consiliile conduc companiile.
Cei care crează produsul conduc compania.
Are tupeul să-mi spună că trebuia să folosim procesorul 512.
Le-am spus că e nevoie de un 512.
Am spus să nu-l folosim pe cel de 128.
Știam că 128 de kilobiți n-ajung de când îl construiam.
Sculley pleacă în China diseară.
Va sta o săptămână acolo, deci avem timp.
Trebuie să facem recrutări.
Steve, o să afle Sculley.
Ce-o să se întâmple atunci?
Acum el e directorul executiv al acestei companii.
Deocamdată.
Îi avem pe cei care au creat Apple.
Salut, Mike.
Abia începem.
Băieți, lăsați-ne puțin.
John și-a anulat călătoria.
Are o ședință cu personalul din conducere dimineață la prima oră.
N-am venit să mă alătur revoluției tale, am venit să te previn.
Vrea să se asigure
că nu vei fi mai mult de o marionetă.
Fără putere de decizie, fără funcție.
Fără echipă.
Țin minte că atunci când ne-am întâlnit, mi-ai părut remarcabil.
Voiai să realizezi ceva cu adevărat excepțional.
Și eu îmi doream asta.
Încă îmi doresc.
Ridică steagul alb. Împacă-te cu Sculley. Te implor.
Nu.
Nu poți câștiga de data asta.
De partea cui ești, Mike?
Pentru că acum există rivalități.
Și ori ești de partea mea, ori împotriva mea.
Ești de partea mea, Mike?
Da, Steve. Sunt de partea ta.
Bine.
Cine e de acord cu John Sculley?
Cine e de acord cu Steve Jobs?
Mike.
Toți membrii consiliului trebuie să-și exprime votul.
Mike?
Sculley.
Votez pentru Sculley.
Ce facem acum?
Valoarea pieței companiei Apple a scăzut în ultimii ani,
fapt ce a condus la înlăturarea fostului șef John Sculley în 1993.
Ed Woolard, fostul director executiv de la DuPont,
s-a alăturat companiei Apple ca președinte de consiliu.
Noul director executiv Gil Amelio spune că sunt necesare schimbări radicale.
Compania NEXT de software a lui Jobs a început tratativele
de cumpărare a fostei sale companii, Apple Computer.
O trezești tu pe Lisa și o întrebi dacă vrea micul dejun?
Da.
Lisa.
Haide.
Vrei să dormi toată ziua?
Pleacă.
De ce? E deja ora 10:00.
Laurene ți-a pregătit micul dejun.
Nu mi-e foame.
Nu poți să dormi toată vacanța de iarnă.
Ba pot.
Reed! Reed!
Vrei să nu mai alergi prin grădină, te rog?
Mulțumesc.
Ai reușit s-o trezești pe Lisa?
Cum e posibil ca un om să doarmă atât de mult?
Nu știu dacă vine sau nu.
Mă duc la piața de fermieri azi, să-mi iau câte ceva.
Ai planuri? Vrei să vii cu mine?
Te-am întrebat dacă ai alte planuri.
Pentru azi.
O să vină Gil Amelio pe aici.
Tranzitează niște software de la noi.
Bine.
Îi ajut doar. Au nevoie de puțin ajutor.
Doamne.
Am dat de belea, nu?
Steve, ce pot să fac ca să te conving să te întorci?
Ce poți să faci pentru a mă convinge
că nu urc la bordul navei Titanic, Gil?
Știu ce simți în legătură cu Apple. NEXT n-o să fie niciodată la fel.
Și-n plus, având în vedere că acum deții
un milion și jumătate de acțiuni Apple,
e o investiție tangibilă.
Băieți, cred că sunteți disperați.
Nu suntem disperați.
Cum merg lucrurile cu Newton?
Nu mă învinovăți pe mine pentru greșelile fostului regim.
Nu-i chiar atât de rău pe cât crezi.
Supraveghezi concedierile în masă.
Capitalul companiei Apple a mai atins un record minim istoric.
Te paște insolvența în patru luni, Gil.
Cred că e destul de grav.
Da, pentru a repara ce s-a stricat,
sunt necesare unele sacrificii. Am dreptate?
Steve, ce-ți dorești?
Spune.
- Steve. - Gil.
Steve.
Mike.
Mă bucur să te văd.
Hai să-ți arăt împrejurimile.
Nu, Gil, stai liniștit. Îi fac eu turul.
Ești sigur?
Da, sigur. Nicio problemă. Vino.
Grozav.
Duceți-vă înainte. Eu...
Vă prind din urmă.
E ceva ce mi-am dorit mereu să știi, Steve.
N-a fost decizia mea.
Hai să nu discutăm despre asta, Mike.
Ba nu, este important. Să știi c-am încercat.
Te-am vrut acolo. Mereu te-am vrut.
Păcat că a durat atât de mult să te aduc înapoi.
Nu m-am întors.
Da. Dar te vei întoarce.
Asta rămâne de văzut.
Pot să văd și singur împrejurimile. Mă descurc singur de aici.
Ce nemernic...
Cine a făcut astea?
Eu, domnule.
Și cine ești?
Jonathan Ive. Director la Design Industrial.
De ce ești încă aici?
E luni, ora 11:00 dimineața.
Nu.
De ce mai ești aici, la Apple?
Asta nu e compania pe care am construit-o.
N-are pic de gust, de stil.
N-are design.
Dacă nu te țin aici cu cătușe, de ce n-ai plecat încă?
Domnule, aș spune că încă mai există
cei care mai cred în lucrurile pe care le-a reprezentat Apple.
Ceea ce ați reprezentat dumneavoastră.
Și ce crezi că am reprezentat?
Cred că...
Cred că dumneavoastră credeți că un computer,
sau casetofonul cu căști sau indiferent ce-ar fi,
ar trebui să fie o extensie firească a individului.
Misiunea aceasta,
devotamentul față de calitate, idealurile și inima...
Ele ne țin aici. Speranța să le realizăm iar.
Bine. Indiferent la ce lucrați,
vreau să fie lăsat deoparte pentru restul zilei.
Vreau ca toată lumea să-mi deseneze ceva nou.
Nu mă interesează ce anume sau dacă e ceva tehnologic,
numai să creați ceva.
Ceva util.
Ceva la care țineți.
Steve.
Ne bucurăm că te-ai întors.
Nu m-am întors.
Încă.
Steve.
Un gunoi.
Steve, ți-l prezint pe președintele nostru, Ed Woolard.
- Steve. - Bună.
Uite...
Știu că ai resentimente.
Și înțeleg că eziți să ai încredere în mine, dar vreau să știi
că nu sunt Arthur Rock. Sunt prietenul tău.
Bine.
Putem discuta un minut?
Așa s-ar părea.
Presa de azi.
Sunt convins c-ai văzut știrile.
Scuză-mă, Ed, dar va trebui să fii mai explicit.
Acțiunile noastre au scăzut cu 7,5% peste noapte.
E cel mai mic prag din ultimii 10 ani.
Săptămâna trecută, un investitor anonim,
a speculat 1,5 milioane de acțiuni.
A speriat piața, Steve.
1,5 milioane de acțiuni?
Cred că investitorii sunt neliniștiți.
Te vrem alături de noi, Steve.
Sunt aici. În calitate de consultant.
Ca director executiv.
- Director executiv? - Da.
Măcar temporar.
Și Gil?
Gil e deja cu un picior ieșit pe ușă.
Trebuie să vadă asta scris pe perete.
Asta dacă nu e prea orgolios să recunoască.
Va încerca să te oblige să pleci, o să-ți dea și argumente.
Unde am mai văzut asta?
Gil e ca și plecat. N-are de ales.
N-avem nevoie decât de un imbold din partea ta.
Dacă vrei să recuperezi ce-ai pierdut, acum e momentul.
N-am pierdut. Mi s-a furat.
Nu mai există senzualitate în computere. N-au curbe.
Dacă computerele sunt pentru artă, frumusețe
și interconectivitate globală, de ce sunt așa urâte?
Ar trebui să arate artistic. Dar nimănui nu-i pasă.
Poate că din greșeală, lumea vede computerele doar în alb-negru,
însă noi trăim, visăm și colorăm în culori.
Și credem că asta ar trebui să facă și computerul.
Ce părere ai?
Jony, întotdeauna mi-am dorit să fii sincer cu mine.
Indiferent ce-ar fi.
Fii brutal de sincer.
Ai înțeles?
Am înțeles.
Tu ce părere ai?
Cred că nuanța de albastru...
nu e cea mai potrivită.
Uite o idee trăznită. Ce-ar fi să integrăm boxele?
Steve, Gil Amelio și consiliul
nu vor permite asta. În niciun caz.
Nu le vom cere aprobarea.
Steve a făcut o treabă excelentă în a mă asista
ca și consilier în această perioadă.
Și deși îi laud faptele și inițiativele,
cred că e în interesul nostru să mergem mai departe
și să-l eliberăm pe Steve din rolul de consilier al acestei companii.
Sunt de acord, Gil.
Da?
Și eu cred că e timpul ca Steve să-și părăsească rolul actual.
Steve?
Mulțumesc, Ed.
Vreau să prezint consiliului viziunea mea pentru viitorul Apple.
Noi nu suntem Microsoft sau Dell.
Trebuie să încetăm să mai încercăm să devenim ca ei.
Trebuie să redevenim ceea ce suntem, să facem ce știm mai bine
și să renunțăm la orice altceva.
Uitați cum o să procedăm.
Vom construi o nouă gamă de computere
pentru acasă și pentru birou.
Vom construi un nou sistem de operare pe spatele firmei NEXT.
Următoarea generație de Macintosh.
Vom renunța la restul proiectelor.
La toate.
Compania aceasta nu va mai produce mizerii.
De asemeni, vom dubla bugetul pentru publicitate.
Chiat Day va fi unica agenție de publicitate la care vom apela.
Ca pe vremuri.
Pe scurt,
vom face ca Apple să fie din nou la modă.
Dar nu voi reuși să fac progrese
fără permisiunea consiliului de a lucra în autonomie absolută.
Voi deveni membru cu drepturi egale în consiliu și în cele din urmă,
director executiv interimar.
Stai puțin.
Eu sunt directorul executiv, iar asta e...
Voi m-ați numit în această funcție.
Apple e ca o navă cu puntea spartă, din care picură apă.
Obligația mea este să mă asigur
că îndreptăm nava în direcția potrivită.
De ce nu mă lăsați să-mi fac meseria?
Bine, haideți să votăm.
Cine e de acord?
Ce naiba?
Ed!
Mike!
Regret, Gil. Nu e nimic personal.
Pe măsură ce crești, ți se spune că
lumea e așa cum e,
iar menirea ta e să trăiești în această lume,
încercând să nu te izbești prea des de pereți.
Însă asta e o existență foarte limitată.
Viața poate fi mult mai amplă,
imediat ce conștientizezi ceva foarte simplu.
Și anume că tot ce este în jurul tău,
ceea ce numești viață,
a fost creat de oameni care nu sunt mai inteligenți decât tine.
Iar tu o poți schimba. O poți influența.
Poți să-ți construiești propriile lucruri, pe care le pot folosi și alții.
Trebuie să renunți la ideea greșită
că viața e în afara ta
și tu vei trăi în ea în loc s-o îmbrățișezi,
s-o schimbi, s-o îmbunătățești, să-ți pui pecetea asupra ei.
Odată ce înțelegi asta, nu vei mai fi niciodată același.
În situația noastră financiară...
Domnule director executiv.
Mike.
Voiai să vorbești cu mine?
Bun venit. Ia loc, te rog.
Ed. Salut, Gareth.
Mike.
Ce-i asta?
O oportunitate.
Nu l-am mai văzut pe Bernard de câteva zile.
Unde sunt Katherine și Delano?
Domnul Lewis și doamna Hudson ne-au ușurat o sarcină dificilă
acceptând să demisioneze din consiliu.
Serios?
Au fost amândoi de acord să accepte compensații generoase.
Aceeași oportunitate îți este detaliată și ție în acel plic.
Mă obligați să plec?
Cu un motiv întemeiat.
Care anume?
Reglementarea actuală este...
limitativă.
Nu-i pot ține pe toți de mână când traversăm strada, Mike.
Deci următoarea ta lovitură e să dizolvi consiliul?
Crezi că-i așa simplu să faci asta?
Îmi pare rău, Mike. A sosit momentul.
Acceptă compensația. E mai mult decât corectă.
20 de ani.
Să știți că mi-am propus să plec de aici
cât încă voi avea 30 și ceva de ani.
Și uitați-vă la mine. Sunt un om în vârstă.
Domnilor.
Mulțumesc, Mike.
Deci...
Ce vom face acum?
Vom lăsa un semn în Univers.
Pentru cei nebuni.
Neadaptați,
rebeli,
conflictuali,
pentru cei ce se deosebesc de ceilalți,
cei care văd lucrurile diferit.
Lor nu le plac regulile
și nu respectă starea de status quo.
Îi puteți cita,
vă puteți contrazice cu ei,
îi puteți glorifica sau demoniza.
Dar singurul lucru pe care nu-l puteți face
este să-i ignorați.
Pentru că ei schimbă lucrurile.
Ei motivează rasa umană să progreseze.
Și deși unii îi consideră nebuni,
noi îi considerăm genii.
Pentru că cei care sunt destul de nebuni
să creadă că pot schimba lumea
sunt cei care o și schimbă.
Ce spuneți de asta?
În Septembrie 2012 Apple a devenit cea mai valoroasă companie din lume.
Traducerea și adaptarea: Kprice Subtitrări-Noi Team
Sincronizare și revizuire: muLineZu